Imi place regiunea în care locuiesc, în ciuda vremii neprietenoase. Îmi place, printre altele, pentru că îmi oferă destul de multe posibilități de petrecere a timpului liber. Nu profit eu chiar de toate, că deh, așa se întâmplă de multe ori, dar cel putin atunci când vreau, am de unde alege. Vreau să ies pe undeva în weekend? Păi se găsește întotdeauna ceva: ba un castel de vizitat (sau două, trei, 50 chiar), ba un sat sau un orășel simpatic să-mi plimb picioarele și să-mi clătesc ochii, ba o activitate mai mult sau mai sportivă, ba un târg, ba un festival și lista poate continua. Nu sunt toate chiar în oraș, dar sunt accesibile, prin apropiere. O mână de prieteni, sau doar omul drag și câinele, hop în mașină și gata rețeta pentru un sfârșit de săptămână fain.
Amboise
Și rețeta se poate aplica cred peste tot, oriunde ai locui. Orișiunde se găsesc activități frumoase de făcut în timpul liber și oameni dornici să te însoțească. Totul este să vrei și să fii dispus să ieși din casă. De multe ori nu e nevoie chiar de o căruță de bani să te simți bine și nici nu e necesar să traversezi mari și țări în căutarea destinației perfecte.
Revenind la chestiunea de față, duminică ne-am urcat în mașină, noi și niște prieteni și am pornit spre Amboise. Vremea era urâtă, ca de obicei, dar acum ce să facem, că nu puteam s-o schimbăm. Și dacă nu poți schimba un rău, trebuie să înveți să trăiești cu el, nu? Nu orașul Amboise voiam să-l văd de fapt, ci Acvariul Touraine și Parcul cu Mini-Castelele Loarei, care se aflau în apropiere.
Așa că trosc–pleosc, înainte de Amboise, virăm la dreapta spre marele și faimosul Aquarium du Val-de-Loire. Se laudă oamenii ăștia că ar fi cel mai mare acvariu cu apă dulce din Europa. Așa o fi, n-am gustat-o să simt cât e de dulce și nici n-am măsurat să aflu cât este de mare. În plus e primul acvariu la care merg, deci n-am cum să-mi dau cu părerea. Cică sunt 40 de bazine cu apă, printre care și un tunel lung de 30 de metri. 12 000 de pești, majoritatea din Loara, dar și din mări și oceane, se bălăcesc acolo, în 2 milioane de litri de apă.
Majoritatea celor care-l vizitaseră m-au avertizat înainte că nu-i cine știe ce, să nu-mi fac mari iluzii, însă pe principiul „vreau să văd cu ochii mei”, am plătit taxa de intrare și l-am vizitat. Într-adevăr nu-i wow, dar nici rău nu ar fi. În principiu mie mi-a plăcut. Cred că pentru un copil este foarte interesant, motiv pentru care am văzut o mulțime de familii cu copii. Este inpartit pe zone: zona cu apă dulce, zona cu apă sărată și o zonă tropicală, iar în toate aceste ape înoată, separați desigur, de la peștișori mici-mici până la pești maaari-maaaari. Erau și niște rechini, dar nu că aceia imenși de la National Geographic. Mai erau și niște șerpi de mare, niște lipitori interesante cu ventuzele lipite de geam, niște somni de două ori cât mine… în fine, interesant acvariul. Nu prea mi-au ieșit pozele, că deh, era un geam care mă despărțea de pești, însă ce a ieșit am pus mai jos. Iar restul le găsiți în albumul de pe picasa. Apropo, acolo, aranjate în albume, sunt cam toate pozele care au fost puse de-a lungul timpului pe blog, plus încă alte câteva, probabil și cu moaca mea, în cazul în care cineva e curios să mă (mai) vadă.
După ce am terminat cu acvariul -și am terminat destul de repede- am mers spre Parcul cu mini-castelele Loarei, dar despre asta vă povestesc altădată, ca să nu scriu acum un roman. În plus am făcut atâtea poze încât n-am reușit încă să le sortez și să le editez.
Bun, după ce am terminat și mini castelele am hotărât să ne oprim în Amboise, orașul lui Leonardo DaVinci, să ne plimbăm puțin și să mâncăm ceva la umbra castelului. Despre Amboise, cu tot cu castel, am mai povestit. Castelul l-am vizitat acum 2 ani, prin oraș fusei de mai multe ori. În curtea castelului Amboise, în capela Saint Hubert, își doarme somnul de veci marele pictor-inventator. Tot la Amboise se poate vizita și casa în care a locuit, Clos-Lucé, plus alte câteva obiective interesante că primăria, câteva biserici și străzi interesante. Mie îmi place Amboise foarte tare, atât orașul cât și castelul. Deși nu este unul dintre cele mai apreciate castele din zonă, cu toate că este foarte cunoscut, eu am rămas impresionată de el. Cocoțat pe un deal, oferă o panoramă splendidă asupra orașului și Loarei. În rest orășelul este foarte agreabil. Străzile lui respiră un aer italian, deosebit, altfel parcă de restul așezărilor din această regiune. Îmi place din când în când să fac o plimbare pe acolo.
Nu m-am putut abține nici de data asta să nu intru în cofetăria Bigot și recomand tuturor celor care ajung la Amboise să guste ceva, indiferent ce, de acolo. Bigot există în Amboise încă din anul 1913, iar prosusele lor (prăjituri, macarons, praline, pateuri etc) sunt absolut delicioase. Poți cumpăra la pachet sau poți servi acolo, la o masuta afară, sau in salonul de ceai. Admosfera de la Bigot este parcă ruptă din alte vremuri. De data asta am băut un ceai de jasmin, cu o aroma ametitoare, care mi-a plăcut terbil de tare, deși nu-s mare amatoare de ceaiuri și am servit un mic platou cu pateuri sărate, asortate. Eu nu prea poftesc la dulciuri, dar nu refuz niciodată nimic dintr-o patiserie buna!
Și uite-așa am petrecut o duminică plăcută, cu oameni agreabili, într-un decor simpatic și foarte aproape de casă. Tot aștept să se facă vremea mai bună, dar parcă cu fiecare duminică e mai frig. Totuși pentru weekendul asta anunțară 21 de grade și soare! Oooo, ce bine ar fi să fie așa! O să arunc paltonul și-mi voi pune direct tricou. Avem deja planurile făcute: ieșire la iarbă verde, undeva pe malul unui lac, nu știm care, dar ce mai contează. Al meu soț va pescui, Azorel va alerga cu limba fluturând în vânt, iar eu … eu poate îmi iau bicicleta! Am zis că învăț anul ăsta, nu?
S-ar putea sa te intereseze si:
da n oi ajunge si eu odata pe Valea aia a Loarei :)))
Trebuie :p! Dar sa fie vara, iulie-august e perfect!
esti o persoana minunata, te apreciez foarte tare si iti multumesc, m-ai transpus dincolo de ecran in acele locuri si mi-a placut. eu zilele acestea sunt putin intre ciocan si nicovala – ma tot gandesc sa ma intorc in Romania. si pentru cateva minute, cat am citit ce ai scris si am admirat pozele si locurile frumoase, am uitat de toate si m-am inveselit. aici ploua torential de 3 zile deja si e greu sa vizitezi cand nu ai masina. dar nu asta e ideea, ideea e ca iti multumesc ca m-ai facut sa zambesc! te imbratisez
Of, imi pare rau ca nu este o perioada tocmai buna pentru tine :(!
Insa curaj si mult optimism Milena, trebuie sa mergi inainte. Daca ai pornit pe drumul asta continua!
Si aici ploua de cateva zile in continu, dar pt weekend au anuntat vreme buna. Deci banuiesc ca si la voi se incalzeste!
Te pup!
Toate bune si frumoase 🙂 Cred ca acvariul a fost destul de dragut. Eu altul decat cel de la Constanta n-am vazut dar cred ca mi-ar placea oricare. 🙂
Amboise chiar are un aer special…Culoarea aceea, de piatra veche, cu patina timpului, mi se pare minunata. Eu iubesc la nebunie orasele vechi, cu zone medievale. Constructiile lor m-au fermecat de cand ma stiu dar si stradutele acelea pietruite, inguste. M-as fi simtit bine. Data viitoare sa ma invitati si pe mine :))
Cat despre cofetăria Bigot, am intrat si pe site dar e cam slabut ori nu stiu eu sa unblu pe el. Mi-as fi dorit sa vad mai multe. Puteau pregati un site frumos, special pentru acest an in care cofetaria implineste 100 de ani. Sa stii ca si eu as manca orice fel de produse de patiserie. Zic bine patiserie, nu de cofetarie. Imi plac placintele, pateurile, langosii, orice din aluat foetat…tot felul de chestii din astea, daca e posibil mai sarate. Cred ca a fost foarte frumos la cofetarie daca spui ca are un salon frumos, cu aer retro. Ce mult mi-ar placea! 🙂
O seara placuta, draga mea!
*sa umblu
Elly, eu nici pe cel de la Constanta nu l-am vazut! :))
A fost primul acvariu acesta, dar sincera sa fiu nu pot spune ca sunt super pasionata de pesti ca sa-mi doresc sa vad mai multe.
Site-ul celor de la Bigot, ai dreptate nu e cine stie ce, dar crede-ma, produsele sunt fff bune. Probabil nu-i dau mare atentie.
Deci si tie iti plac pateurile. Nu degeaba suntem nascute in aceeasi zi :)).
Oraselul e absolut adorabil, nu-i gasesc niciun cusur, iar fotografiile tale ii pun in evidenta farmecul desavarsit. Si tocmai cand imi ziceam eu admirandu-l de zor, iata ce loc tipic frantuzesc, citesc ca de fapt strazile sale respira un aer tipic italian. 😀 Vezi daca nu am vizitat niciodata cele doua tari? E clar, nu ma pricep! Trebuie sa ajung si eu acolo, altfel nu invat niciodata. 😛
Am iesit repede de pe site-ul cofetariei recomandate de tine, nu am rezistat in fata unor tentatii atat de mari. Am vazut niste tarte cu fructe uluitoare. 😛 Cu toate ca mai degraba ma atrag produsele de patiserie, dar despre asta ti-am mai povestit si cu alte ocazii. 😀
Ce norocoasa esti tu ca ai ocazia sa te tot plimbi prin orasele atat de frumoase, medievale, exact pe gustul meu. 🙂
Sincera sa fiu, mie orasele medievale mi se par aproximativ la fel peste tot. Ca sunt franceze, ca sunt italiene, important este sa fie agreabile. Si oricum ar fi, si eu la fel ca tine, le ador.
Amboise e un orasel dragut, dar mic. De fapt centrul turistic e mic, ca in rest am vazut ca se intinde destul de mult. Oricum e placuta intotdeauna o plimbare pe strazile lui.
superba plimbare! fotografiile tale sunt grzave! m-a impresionat în mod deosebit claritatea celor cu pestii! wow! esti profi! felicitari!
Sa ai parte mai departe de astfel de zile frumoase si te rugam sa ne inviti si pe noi din când în când, asa, virtual 🙂
Noapte buna! 🙂
Carmen, iti multumesc!
Cred ca am facut poze la fiecare peste :)), dar nu toate mi-au iesit. Aici le-am pus pe cele mai clare si care mi s-au parut mai reusite.
Tare drăguţă ieşirea, chiar că bine zici, ca să vezi ceva nu trebuie întotdeauna să străbaţi toată lumea, dar, deh, ştii cum e, mereu credem că tot ce e mai departe de casă, e mult mai interesant. 🙂 Faine planuri de weekend ai, să te bucuri de vreme frumoasă şi spor la pedalat/învăţat! 🙂
Cam asa este, tot ce e departe de casa e mai interesant :)).
Multumesc Mira, sper sa fie atat de cald cat au anuntat. Deocamdata ploua :(…
Da, nu aveti nici voi soare, dar Doamne cate sunt de vazut in zona!!! Asta mi se pare fantastic, chiar nu trebuie sa pleci departe ca sa vezi frumuseti… e incredibil!! Ce n-as da sa am si eu asa ceva prin apropiere! 🙂
Povestesti asa de fain! Și mă bucură asa de mult pozele tale pe picasa, doar stii cat iubesc eu picasa :*
Aveti si voi locuri faine pe langa Cluj. In plus voi aveti aproape ceva ce eu nu am si mi-as dori mai mult ca orice altceva: MUNTE! Nu vrei sa facem schimb? Imi dai cateva varfuri din zona in schimbul la cateva castele?
Cat despre picasa, l-am folosit mereu pentru a stoca pozele de pe blog. Insa nu prea l-am facut public, pentru ca tot ce este pe blog, este si acolo, in general. Dar uneori este util, ca sa nu mai incarc articolele cu multe poze.
Mmmmmm… Frumoasă excursie de primăvară!:))) Noi am mers săptămâna trecută la munte și am prins ploaie. Deci… ai prins vreme mai frumoasă decât noi, chiar dacă nu era soare!:)
O zi frumoasă!
Te pupic!
Of, munte! Ce dor imi este!
Lasa ca vine primavara adevarata si te poti bucura de excursii cu soare!
O zi frumoasa si tie Maria! Pupici!
Minunate poze! Apropo, sunt în zodia peștelui! 😀
Ma bucur ca ti-au placut Iuliana!
Deabia astept sa ajung si eu in zona! Am vazut pana acum 3 castele deci mai am multe din cele 50 precizate de tine! Oricum pe atunci o sa iti dau de stire 🙂
Sa-mi dai de stire cand vii pe aici ;)!
Castele sunt multe, dar nu toate sunt extraordinare. Bine, acum depinde si de gusturi…
Cum sa nu fie cine stie ce acvariul? Eu doar ma uit la poze si imi imaginez sa fac scufundari, ca in jurul meu danseaza pestisori de toate culorile si toate formele posibile.
O da, scufundari! Si eu as vrea sa inot printre pestisorii aia!
M-au fascinat pisicutele de mare de cand ma stiu, iar cea din poza ta este foarte expresiva 😉
M-am chinuit ceva s-o prind in poza, ca nu statea locului deloc :)).
Foarte frumoase fotografiile! Cum ai reusit sa fotografiezi pestii din acvariu?
La mine a fost o tragedie! Mai aveam un pic si strigam: "Stay stil, damet!" :))
Pai, am facut vreo 100 de poze, din care doar cateva mi-au iesit mai clare :)).
TE INVIDIEZ…ca stai in asa loc…oi ajunge si eu vreodata macar cateva zile 😀
Lasa ca nici locul in care stai tu nu-i rau! Asa zic si eu, oi ajunge si eu intr-o zi pe acolo!
Te rog, te rog frumos ,tell more about photo no 2, e un rechin sau un somn?
Daca e rechin ce specie e?
Multumesc anticipat!
Este rechin, dar nu mai stiu sa-ti spun ce specie este.
Imi place tare mult blogul tau, ce-i drept l-am descoperit tarziu! Iubesc castelele ca si tine, am si eu o carte album cu castelele de pe Valea Loarei pe care l-am citit, am vizitat Versailles de 2 ori plus multe alte castele din Europa, Bavaria cu zona ei plina de castele, Praga, Kracovia, Viena-Schonbrunn…Ma bucur pentru tine ca stai intr-o asa superba zona si iti impartasesti impresiile si pozele cu noi. Sper sa ajung si eu in zona aia intr-o mini vacanta de o saptamina cel putin! Acvarii am vazut la Constanta, Tulcea mititele si in Europa, Londra impresionant si Munchen mai micut. Imi plac pestii, imi plac castelele, muzee, unde ai ceva de invatat desi nici eu nu ma pot lauda cu istoria din scoala. Tot pe parcurs am invatat-o, ajung acasa si pe net stau si studiez. Iti las un link bineinteles cu castelele din lume. http://www.skyscrapercity.com/showthread.php?s=a8882448eed2be47f26809b3dc869e3d&t=1511673
Am uitat sa precizez ca am petrecut o zi intreaga anul trecut la Versailles,ca sa profitam din plin de gradini desi ploua mocanesc din cind in cind printre raze scurte de soare, dar muzica era superba, jocul apelor din fantani era divin incat nici nu am simtit ploaia. Te inteleg perfect cind vorbesti despre gradini in anotimpuri. Am si eu o gramada de poze pe picassa.
Buna Denisa,
Ma bucur ca ti-a placut ce ai gasit pe blogul meu. Sa stii ca inainte sa locuiesc aici nu eram chiar asa pasionata de castele. Imi placeau desigur- cui nu-i plac?- dar nu aprofundam foarte mult vizitele, documentarile, asa cum o fac acum. Poate a fost si blogul de vina, vrand sa impartasesc cu altii cele vazute am inceput sa citesc mai mult, sau poate ca locuind aici mi s-a deschis apetitul…nu stiu ce sa zic, cert este ca au devenit un adevarat hobby :).
Dar uite ca desi este aproape la Versailles n-am ajuns pana in prezent :))- rusine sa-mi fie! Poate anul asta!
Spor la calatorit si tie, o sa-ti urmaresc albumele cu poze.